-Hallå! -Hej, mamma.
-Ska jag göra det där? -Med handskar?
-Restaurangens mixer var trasig. -Och självklart ska de ha dessert.
-Du ser flott ut. Pengainsamling? -Bättre upp.
Middag med Fairfielduniversitetets rektor. Nån avlägsen Rockefeller.
Jag funderar på att plugga i höst. Magisterexamen.
-Jaså? I vad då? -Psykologi.
Jag vet att det inte är din erfarenhet, men folk gillar att prata med mig.
-De delar sina hemligheter med mig. -Fascinerande för alla inblandade.
-Jaha. Hej, Don. -Vi gör chokladmilkshakes.
-Jag borde gå. -Drick upp din milkshake.
-Gör en åt Henry. -Låt honom smaka på din.
Adjö.
Jag kanske gör en egen.
Hade ni kul?
-Hallå? -Jaha, du är hemma.
-Jag förväntade mig svarstjänsten. -Jag kom just.
Jag ville säga att de hämtar mina möbler på onsdag.
-När ska jag vara där? -Säg bara till dörrvakten.
-Vi kommer vid 10.00. Funkar det? -Du vet när jag går till jobbet.
En sak till. Det är redan den 24:e.
-Hur kan pengarna vara slut? -Med flyttfirman och planet...
Varför förklarar jag det? Jag vill inte be om veckopeng.
-Kan vi skriva på pappren? -Din advokat är väldigt aggressiv.
Inte enligt vad jag har hört. Du vekar njuta av det här.
-McCann-affären rörde till min ekonomi. -Du var miljonär när vi träffades.
Hälsa din advokat att han vann. Jag skriver under vad du vill.
Det är så här de gör, älskling.
Hur mycket behöver du just nu? Jag lämnar en check.
-Femhundra. -Har du New York Jets som flyttfirma?
Jag måste gå.
Jag är redo, Caroline.
-Vad gör hon här? -Jag klarar det inte själv.
-Du borde ha frågat mig. -Du är för upptagen. - Sitt, Shirley.
På morgonen nu, efter det här-
-har ni möte med Campbell och Torkelson om Lester Chapman.
-Vem är han? -Secor Laxermedel.
-Förlåt, men han är på Life-flingor. -Det här funkar ju redan.
-De vill ha telefonkonferens 16.00. -Vänta. Är inte han IES:are?
-Jag kollar. -Förlåt, vad är IES?
Inga eftermiddagssamtal. Lester är slirig efter lunch.
-Det stämmer. -Ring honom nu, då.
-Så det är 798... -Det här jobbet kräver verkligen två.
Flyger du till Los Angeles över helgen? Är inte det utmattande?
Det är värre att komma hem. Det är vackert där. Du borde åka dit.
Jag vet inte det. Hur kan man sova när bröderna Manson går lösa?
-God morgon. -Familjen Manson.
-Är de på väg? -Nej. Kan vi prata?
Kaffe.
Jag fick ett underligt telefonsamtal. Inte underligt, kanske, men oväntat.
-Megan ringde mig. -Jaså?
Hon ville bjuda på en drink och se om jag kan hitta en ny agent åt henne.
-Kan du det? -Klart jag kan. Sånt gör jag jämt.
Jag ville berätta det. Du får jämt reda på när jag gör sånt här.
-Ja, du berättar det. -Hon ville inte det.
-Det har inte hindrat dig förr. -Borde jag träffa henne?
Hon är inte min fru längre, Harry.
Samtal från en Nicholas Konstan..tin...opolous.
-Troligen grek. -Visst, ja. - Jag måste ta det här.
Där finns det nog en intressant historia.
Nicholas, det här är Don.
God kväll. Vill ni ha nåt från baren? Väntar ni...
Hej. Hur mår du?
Jag är förvånad.
Det är ingen tillfällighet. Jag letade efter dig.
-Vad vill du? -Äta middag med dig.
-Även om det är fem minuter i taget. -Nej.
-Du generar mig. -Här är mitt telefonnummer.
Ring mig när du slutar. Jag möter dig någonstans.
Jag ska visa vad hon gjort. Du kommer att känna igen det. - Ed!
-Du tog i för att hitta en kvinna. -Var är Samantha Ryans arbetsprover?
-Hon kallar sig Pima. -Pima Ryan?
-Just det. -Hon föreläste på RISD när jag var där.
-Hon är en mycket sexig dam. -Jag trodde du var bög.
-Var är Pimas arbetsprover? -Jag tog hem dem.
-Behöver hon dem? -Nej, jag behöver dem.
-Peggy glömde att kontot är mitt med. -Vi har sån tur. Hon gör aldrig reklam.
Stan, tyvärr saknar du de egenskaper jag och Cinzano söker, utom billighet.
Det är svårt att behålla min manlighet här.
-Ed, vad kan du om vermouth? -Nej.
-Hallå? -Hallå. Det är Diana. Servitrisen.
Kul att du ringde. Det trodde jag inte.
Jag känner ingen i New York. Det är underligt att se nån jag känner igen.
-Jag är bara glad att du inte är sur. -Jag var rätt arg.
Hur hittade du mig? Är du privatdetektiv?
-Du ser lite ut som en. -Vi kan väl ta en drink?
Jag har redan en. Vi kan prata nu.
Jag väntade lite, kanske för länge, och så var du borta.
Så jag bad Nick på fiket att säga till om du någonsin kom tillbaka.
-Jag åkte hem. -Var är det?
Racine i Wisconsin. Jag var tvungen att ta ut skilsmässa.
-Jag är skild. -Jo, jag råkar vara i samma sits.
Jag är i den sitsen just nu.
-Det måste jag ha vetat. -Kom hit.
-Var är du? -Jag är på jobbet.
-Jag har ingen telefon än. -Okej, då kommer jag dit.
Välkommen.
-Sover du så där? -Jag är fåfäng.
Kappan?
Vilken vacker lägenhet. Som ur nån arkitekttidning.
Min... Hon inredde den.
-Den är som jag föreställde mig. -Så du föreställde dig den?
Jag tog en taxi till en främlings lägenhet med 6 dollar på fickan.
Jag hoppades att det var så här.
Jag tänker sälja den.
Jag har just letat lägenhet. Den här är svårslagen.
Vill du ha en drink?
Jag vet inte om jag vill lära känna dig.
Klockan är tre på morgonen. Du vet varför du är här. Ska du ha en drink?
Jag är redan full.
Vill du ha ett glas vatten?
Du, jag kan inte sova så här.
-Du sov ju. -Jag vill inte.
Vill du gå?
Nej.
Är du verkligen skild?
Ja, det är jag. Verkligen. Hurså?
Det är många kappor i garderoben.
Hon bor i Kalifornien. Hon behövde inte dem. Vill du ha en?
Jag tänkte åka till San Francisco. Jag singlade slant.
Jag har alltid velat bo här. Staden var i med alla filmer, alla tidningar.
-Jag har inte sett något av den. -Det är en härlig stad.
Hur länge var ni gifta?
Tolv år. Varför trodde jag att det skulle vara lätt?
Det är aldrig lätt.
Jag har gjort det förr. Det är inga barn med i bilden den här gången. Du?
Inga barn.
-Du luktar fantastiskt. Vad är det? -Schampo.
Avon.
Jag köpte det i mitt vardagsrum.
I mitt enplanshus.
Med mitt tvåbilsgarage.
Diana?
De är här varannan helg. Dottern går på internat, men pojkarna kommer hit.
-Allt väl? -Nej.
-Vad är det? -Jag ljög för dig.
Redan?
Nej, jag åkte hemifrån eftersom jag har en liten flicka.
Jag hade en liten flicka.
Jaha.
Jag beklagar.
Ja.
När?
Två år sedan. Influensa. Kan du tänka dig?
Jag beklagar verkligen.
Jag vill inte prata om det.
Uppenbarligen. Jag är ju i New York.
Du borde gå.
Det är mitt hem.
Måste du inte gå till jobbet?
Jag känner inte för det.
Mina herrar, jag tänker vara sträng, men sån är Torkelsons lag.
Ta en ordentlig titt. Ni har modeller, och ni har flaskor.
Om ni inte stör någon före lunch, så får ni vilket av det ni vill.
Om ni ursäktar mig.
Kom, jag ska presentera dig.
Pima Ryan, det här är vår AD Stan Rizzo.
Så du kommer alltså att klippa sönder det jag gör?
Jag försöker behandla det som konst även när det bara ska sälja något.
All konst säljer något.
Vi säljer faktiskt något. Idag är det vermouth.
Jag beklagar att modellerna har tänder. Jag vet att du inte är van vid det.
Trevligt att träffas.
Jag beklagar. Han har svårt med nya människor.
-Nej, han hatar sig själv. -Knappast. Han har ett jätteego.
Och han är fotograf.
Jaha. Såna män rör mig inte i ryggen. Och de borde inte störa dig heller.
-Se bara på allt du gör här. -Jag gör bara mitt jobb.
God morgon, flickor. Kan ni inta position?
-God morgon. -Klockan är 11.30. Jag oroade mig.
-Jag var sömnig. -Sterling är där. Han vill vara ifred.
-Vem gömmer du dig ifrån? -Två sekreterare och tre telefoner.
Det känns som att bli jagad över savannen. Jag kan inte gömma mig.
-Jag måste jobba. -Andra skälet till att jag är här.
McCann har Derby som gör Peter Pan jordnötssmör. De har en kaka nu.
-Låter gott. -McCann har även Nabisco.
-Ordet kaka finns i deras namn. -Inte alls. Har vi nån chans på Derby?
Nej, det är bara en kaka. McCanns kunder är våra.
Du och Peter golfar med dem imorgon. Jag hinner inte.
Ett bud från ditt advokatkontor. Han behöver din påskrift.
-När slutade du golfa? -När Burt Peterson blev kontochef.
-Bra eller dåliga nyheter? -Goda nyheter. Det är nästan över.
Ge dig inte förrän du får den siffra du vill ha.
Vad hon än säger, så har du gett henne ett liv hon aldrig haft annars.
-Megan är inte Jane. -Har du inte "slösat hennes ungdom"?
"Hindrat hennes karriär?" Karriär? Hon är konsument.
Herr Sterling, lunchar ni än? De frågar.
Hon gjorde sina val.
-Du är väldigt duktig. -Vad vill ni?
Jag har fått veta att mina negativ tillhör byrån-
-och därför måste framkallas på ert labb. Jag tycker inte om det.
Tyvärr är de inte riktigt era längre.
-Har ni inget mörkrum här? -Jo, men jag kan inte göra det.
Jag började som kontorist på en tidning i Sarasota.
Jag ville bara komma in i mörkrummet.
-Det är bra att ha, särskilt i stan. -Så du är fotograf.
Jag gör allt. Jag är AD.
-Du får ta och visa mig ditt arbete. -Jag vet inte det.
Jag känner spänningen av ditt behov av min åsikt.
Jag skulle inte ha nåt emot att du tar en titt, om du lovar att vara ärlig.
Vi får se hur modig du är.
Hallå? Mor? Marie-France?
Hej. Vad glamorös du är.
Du ser ut att må bra. Var är mamma?
-Kom in. -Ställ väskorna här.
-Varför? -Mamma gillar inte rummet.
-Utan pappa är hon en prinsessa. -Hon sa att det var för din skull.
Tack. - För mig att betala.
-För dig att njuta av, han betalar. -Jag byter inte rum.
Hon har planerat allt. Först champagne. Middag på Le Pavillon. Lite Sauternes.
-Absolut inte. Det är ingen semester. -Varför inte?
Men jag, då? När kan jag få Henri att vakta flickorna igen?
Vi kan tävla om att bli fullare än mamma.
Tack för att du kom.
-God kväll, doktorn. -Håller ni hissen?
-Hej, Don. -Hej, Arnold.
-God kväll. -Det här är Diana.
-Arnold och Sylvia. -Hej.
Har du tagit med dig hela restaurangen hem?
Du har väl inte jour?
Mitchells befäls bröllop. Flickan var väldigt ung och väldigt alldaglig.
God natt.
Don, vi borde spela squash gång. Om du har ork, vill säga.
-Arnold! -Det låter kul.
Hur många flickor har du tagit i den här hissen?
Det där handlade inte om det.
Hallå?
Jag sa hallå. Du grymtade inte ens.
Är du i kreativt läge eller på dåligt humör?
Jag vet inte vad jag håller på med. Allt mina bra saker är gamla.
Ja, och? Ser Picasso på Guernica och säger "Strunt i den, den är gammal"?
-Jag har inget att visa henne. -Vem bryr sig om henne?
Du skulle se vad hon gör. Det är så sensuellt.
-Hämta din kamera. -Varför?
-Jag vill att du plåtar mig. -Nej, det vill du inte.
-Rör inte modellen. -Här inne?
Jag tänker då inte gå ut.
Du sitter väl där ute jämt och ständigt.
Jag vill se var du bor.
Hur kan jag vara nervös vid det här laget?
-Jag vet. -Det hugger i hjärtat.
-Smärta? -Nej, inte så.
Det är jag säker på.
Är du hungrig?
Inte särskilt.
Hallå?
Ja, självklart.
Ja. Tack så mycket, Meredith.
Allt väl?
Jag... Vi måste sticka.
Hon ska hämta sina saker och jag vill inte vara här.
Okej. Vad då?
Vore jag du, så skulle jag tycka att det här var jobbigt.
Men det borde du inte tycka, för det är nästan slut.
Bra.
Jag vill träffa dig ikväll.
Hemma hos mig, okej?
Kom, då.
-Fan. -Vi åker förbi dig på vägen dit.
-Jag hyr. -Ska du hyra byxor?
Slipsen över axeln och ärmarna upprullade. Det köper de.
Det gör de säkert.
-Ser du något du vill ha? -Jag vill att rummet slutar snurra.
-Är alla skivor dina? -Jag har tagit alla jag vill ha.
Motbjudande. Har du sett det här?
-Vad är det nu? -Dricker han rödvin?
-Tur att du inte har syfilis. -Hur kan du säga så?
-Han kan göra vad han vill. -Som när ni var gifta?
-Sluta omedelbart! -Jag måste byta om för lunch.
200 dollar. Inklusive dricks.
Tänk att du spenderar dina egna pengar på den mannen.
-Han gav mig en check på 500. -Som en hora?
Vi är här för att stödja Megan, inte skambelägga hennes misslyckande.
-Skulle det där vara ett stöd? -Förlåt.
Jag kan knappt föreställa mig att vara i din position.
Här i USA är det 1900-tal. Folk skiljer sig hela tiden.
Precis. Du kan fortfarande få det annullerat.
Jag är inte som du. Jag skäms inte precis hela tiden.
-Minst sagt. -Marie-France. Var inte en subba.
Jag tänker inte vänta på henne medan hon går på lunch.
Jag vet att du inte förstår det, men det är för min karriär.
Lycka till med din ljusa framtid.
-Vänta! -Låt henne gå och gråta ut i kyrkan.
-Kan du avboka din lunch? -Nej.
Kan inte du ta hand om det här?
Jag hatar vad han har gjort med vår familj.
Det är inte mycket, bara kartongerna, skåpet, den där stolen och spegeln.
Gå. Ha så kul. Jag tar hand om detta.
Tack, mamma.
-Hallå. Vart ska alla? -Min mamma är kvar. Tack så mycket!
-Måste du röka i bilen? -Då slipper jag tänka på hur du kör.
Varför kunde vi inte åka förbi dig? Vad säger kunden om att du hyr klubbor?
Jag köper ett set i butiken.
Megan flyttar sina saker idag.
Jag visste inte att det fortfarande pågick.
De vill straffa en.
Sen blir man arg och vill straffa dem, men vet att det är ens eget fel.
Jag har varit med om det förut.
-Hur hanterade du kundmiddagar? -Tog med en flicka.
Jag har ingen flickvän, så det är för osäkert.
De kan börja supa, och plötsligt han man med sig en slampa.
-Golf är bättre. -Herrejösses.
Man ska börja om livet och göra rätt. Men tänk om man fastnar i början.
Se på vägen.
Ni fyllde hela lastbilen. Jag sa ju att det skulle kosta mer.
-Mer än dubbelt? -Bra, hur mycket har ni?
-Jag har 350 dollar. -Då kan jag lämna det på trottoaren.
-Det är utpressning! -Ni är bra jobbig, damen.
-Donald Drapers kontor. -Jag vill tala med honom nu.
-Det är Marie Calvet. -Han går tyvärr inte att nå just nu.
-Avbryt honom. -Jag kan ta ett meddelande.
-Kan jag meddela honom vad det gäller? -Nej.
-Det är nån Marie som ringer. -Vilken Marie?
Jag tar det. Lägg på luren.
-Bonjour. -Jag är i desperat behov av dig.
Hej på dig med.
Jag vill att du kommer Dons lägenhet med 200 dollar - och inte ett öre mer!
-Lugn. Jag skickar någon. -När du fått vad du vill, så flyr du.
-Säg inte så. -Ta med kontanter!
-Det är lugnt. -Men ser man på...
Sluta. Jag är inte färdig.
-Men motivet är färdigt. -Det är Elaine. Hon är...
Välutrustad?
Hon är inte värdig dig. Det syns i hennes ögon.
Hon vill inte berätta sanningen.
-Att rita är en mer sällsynt talang. -Jaha.
Jag förväntade mig mer.
-Herredjävlar. -Vad?
-Var är allt? -I lastbilen.
-Betala honom. -180 dollar.
Nöjet är på min sida.
Gick Don med på det här?
Han var mycket generös. Och du är en sann gentleman.
-Vi sticker. Jag bjuder på en drink. -Jag avskyr det han gjort min dotter.
Min gud. Jag darrar.
Ja, verkligen. Ta det lugnt.
Vad gör du?
Du har tömt stället. Ska du skända det också?
Snälla, utnyttja mig.
-Du är förtjusande vacker. -Tack.
Jag beklagar att jag är sen. Du vet hur kontoret är.
-Ska vi beställa lite vin? -Det har jag redan gjort.
-Jag ska helt klart betala notan. -Jag insisterar.
Du gav Miranda och Jill så goda råd.
Ingendera av dem hade agenter. Mitt råd var att skaffa en.
-Ja, vad du nu gjorde. -Skål för vad jag nu gjorde.
-Hoppa på mig. Med information. -Det finns inte mycket att säga.
-Inga bokningar på flera månader. -Inte ens under pilotsäsongen?
Jag nekade mindre roller. Alan sa att jag skulle missa huvudroller då.
Jag är inte i hans bransch, men jag har svårt att tro att du missar nåt.
Jag tror inte han vet hur du ska få en.
-Jag provspelar jämt. -För huvudroller?
Ditt namn ska finnas på rätt rollbesättares lista.
Det ska en bra agent med kontakter kunna fixa.
-Alan representerar Angie Dickinson. -Du är varje mans fantasi.
Som Ali MacGraw plus Brigitte Bardot. Du borde vara världens kändaste person.
Du milde.
-Du borde jobba i den här branschen. -Tänk att Don kastade bort dig.
Han är inte en lojal människa, men det är jag.
Tror du inte att han kunde ha hjälpt dig?
Jag är villig att hålla det jag lovar.
Det skulle vara mycket uppskattat.
Jag är faktiskt inte hungrig. Jag vill helst jobba på detta omedelbart.
-Vi kan arbeta och äta. Jag har penna. -Jag har ett rum på övervåningen.
Det finns telefon där. Jag skulle kunna ringa några samtal.
Åh, Harry...
Jag är inte intresserad.
Megan, du är vuxen.
Kanske du är i den här situationen på grund av hur du reagerar på det här.
Vänta. Glöm allt det där. Kom igen, ta ett glas vin till.
Caroline, jag var upptagen. Beröm mig istället för att jag ens mindes mötet.
-Hallå? -Vad gör du här. Megan?
-Var i helvete är allt? -Roger...
-Vad händer? -Han kom för att hjälpa mig.
Jag borde gå.
Varför är du här? Jag sa till dig att gå till hotellet.
Jag skämdes för att ha lämnat dig, men uppenbarligen... Var är möblerna?
Jag tog det du förtjänade.
Jag är sen till ett möte.
Du bryr dig väl inte om att hon är gift med min far.
-Det var inte min idé. -Du har inte rätt att döma mig.
Lämnar du oss en sekund, raring?
-Nej tack. Har du pratat med Megan? -Jag kom precis.
Jag borde varna dig. Vi lunchade och...hon är inte stabil, Don.
Hon sade en massa tokigt och lär fortsätta säga sånt.
-Vad kommer hon säga om dig? -Tokigheter.
-Men hon vill verkligen ha ett jobb. -Vad betyder det?
Don, kom igen, ingenting hände. Du vet att hon hatar mig.
-Jag har inte med det att göra. -Jag kunde nog inte hjälpt henne ändå.
Hon hoppade av sin såpa och lämnade New York. En riktigt dålig idé.
Pima?
Kan du komma in? Jag har valt ut några.
Stänger du dörren?
Jag satte dem jag gillar bäst på översta raden.
Jag gillar den här, men det gör inte Stan.
Har Stan redan visat dem?
Han delade ivrigt med sig. Men han vet ingenting om kvinnor.
-Vad betyder det? -Det var bara hans åsikt.
Min åsikt är den som räknas. Det är mitt konto.
Självklart, du bestämmer. Det vet jag.
Vilken gillar du?
Jag tror på nummer tre. Övre raden.
-Du har aldrig varit gift. -Nix.
Inte jag heller. Vilka äventyr jag hade missat.
Nummer fyra.
-Jag skulle gärna fotografera dig. -Tja, jag...
Jag vet inte det, jag.
Den där blicken du ger mig just nu...
Jag skulle fånga den.
Hur är det med dig?
Var är han? Han var ju precis bakom mig.
Jag vill inte ha något som är ditt.
Jag tänkte inte säga nåt. Inte låta dig glädjas över att ha förstört mitt liv.
-Megan... -Varför trodde jag dig?
Varför trodde jag på det du sa till mig?
Varför straffas jag för att jag är ung?
Jag gav upp allt för dig eftersom jag trodde dig.
Men du är bara en lögnare.
En åldrande, slarvig, självisk lögnare.
-Du har rätt. -Tänker du ge mig en check?
Jag vill att du får det liv du förtjänar.
-Skojar du? -Nej.
En miljon dollar? Varför gör du så här mot mig? Det är inte roligt.
Jag vill inte bråka längre.
Jag vet att den är falsk. Precis som allt med dig.
Den är äkta. Varsågod och ta den.
Megan, jag är ledsen.
Skicka pappren till mig.
Svara ärligt. Ska jag låta håret växa ut?
God natt, allihop. Ed, du hade rätt. Pima är en pärla.
-Är hon? -Gillar du inte det hon gjort?
Jag tänkte att hon skulle passa för Butlers skor.
Eller kanske Topaz Strumpbyxor. Hon gillar ben.
Kvinnoben. Inte för att göra dig besviken.
Jag är inte besviken. Det var inte hon heller.
-Jaså? -Stör det dig?
Nej. Men det kanske stör Ellen.
-Elaine. -Det här är inte din ensak.
Nej. Det är Pimas ensak.
Vilket visar sig vara mer reklam än konst.
-Hon är en lurendrejare. -Du är svartsjuk.
Hon försökte samma sak med mig. Men kom inte lika långt.
Och det är därför jag inte tänker ge henne fler jobb.
-Jag tror dig inte. -Vilket av det?
Var har du varit?
Snälla Marie-France. Jag orkar inte med dramatik.
-Orkar du höra att mamma är borta? -Inte direkt.
Hon packade väskorna, rev sin biljett och sa åt mig att flyga hem själv.
-Så då beställde du room service? -Hon stack för att vara med någon man.
Hur känner hon en man i New York?
-Det rör inte mig. -Hon lämnar pappa!
-Jag tänker packa. -Klart att du inte bryr dig.
Du behöver inte förklara det för dina barn.
-Jag vill inte höra mer. -Du förgiftade henne med New York.
Alla gör precis som de vill. Ni kan alla fara åt fanders!
Du vet väl att det är en synd att vältra sig i andras olycka?
Hon har varit väldigt olycklig väldigt länge.
Men hon gjorde åtminstone någonting åt det.
-Jag är utmattad. -Jag med.
-Gjorde du några tryck? -De torkar.
Gjorde du? Hur blev de? Vad sa Pima?
-Hon älskade dem. -Men ser man på!
-En drink? Jag har bara vodka. -Ja tack.
Just det, jag köpte en sak åt dig.
Öppna den.
Det är en guidebok till New York. Så kan du börja din rundtur.
Varsågod.
Förstår du inte att jag inte vill ha nåt?
Jag har förmodligen haft en sämre dag än du. Var inte sur.
Det är jag inte. Och du har aldrig haft en sämre dag än jag.
Tror du inte att jag har upplevt sorg?
Det visste du om mig första kvällen vi sågs.
Jag har försökt övertala mig själv att låta bli.
-Gör inte det. -Nej.
-Att låta bli att säga det jag måste. -Du är rädd. Jag förstår det.
Men jag tog hand om allt idag.
Jag har varit separerad länge.
Du är inte den första.
Jag är redo.
Du lurar dig själv om du tror att det här hjälper.
Tror du inte att jag förstår? Det här är en håla.
Jag vet att du tror du förtjänar det. Jag har gjort detsamma.
-Jag lämnade min dotter. -Sluta anklaga dig själv.
Nej.
Jag hade två barn. Två flickor.
Den ena dog och den andra...
Min äldsta är i Racine med sin far.
Varför? Tänker du inte fråga varför?
Nej.
Jag berättade om mitt hjärta.
Jag vill inte känna någonting annat.
När jag var med dig, så glömde jag...
...henne.
Det vill jag aldrig göra.
Undertext: Mats Wennberg www.ordiovision.com